Detta ämne är egentligen mer aktuellt på Religions-forumet, men eftersom evolutionen inte är en religion vägrar jag.
Jag tänkte försöka förklara för alla förvirrade människor här lite basics om vad som skiljer människan från djuren, och varför vi "härstammar från apor".
En vanlig fråga är "Om vi utvecklats från apor, varför finns det fortfarande apor?"
Svaret är enkelt; vi har inte utvecklats från dagens apor, vi delar bara stamfader med dagens apor. Dock delar vi 98% av våra gener med Dvärgsschimpansen.
Vad är det som skiljer människan från djuren? Det är självklart saker som kultur, vår förmåga att begrunda vår existens, arkitektur, familjeband etc. etc.
Men den första avgörande, grundläggande egenskapen som vi utvecklat tusenfalt från djuren är vår förmåga att mentalt simulera en situation. "Förutspå framtiden", helt enkelt. En hund kan bita i taggtråd och lär få en chock av att det gör ont. Människans utvecklade simuleringsförmåga gör att vi kan kolla på något vasst och tänka "det där kommer göra ont att ta på." och då låter vi bli.
Det djur som man lätt kan föreställa sig har utvecklat denna förmåga mest av alla djur, bortsett från människan är just apan.
De apor som kunnat förutse vad som kommer hända om han svingar sig till den grenen eller det trädet och låter bli om den inte tror den klarar det har en större chans att överleva och sprida denna försiktigare gen vidare, än en annan apa som är klantig och missar grenar. Efter några miljoner år lär det inte finnas många klantiga apor kvar.
Många andra djur kan också klättra i träd. Och de flesta rovdjur verkar vara precis i startgroparna att utveckla denna förmåga. Leoparder kan klättra i träd, men är långt ifrån lika skickliga på det som aporna. Och anledningen är ganska enkel:
En apa som missar en trädgren kan bryta en arm eller fot, vilket mycket väl kan leda till svältdöd för apan i fråga, och även om den inte bryter något kan den befinna sig på marken där myriader av rovdjur ligger och väntar på just ett sådant tillfälle. Oavsett vilket så riskerar apan att dö.
En leopard som inte lyckas fånga en apa i trädet behöver bara leta efter käk nån annanstans.
Apor har en mycket högre insats, helt enkelt.
Därför har apor utvecklat en skarpare förmåga att så att säga förutsäga vad som kommer ske efter en handling. Och denna förmåga vidareförs genetiskt till dess avkomma och efter några miljoner år har aporna muterats till gorillor, urmänniskor, neandertalare etc.
Gorillan har inte särskilt många naturliga fiender, och är dessutom växtätare så den har inte behövt denna förmåga i någon högre utsträckning.
Urmänniskan, med sina trubbiga tänder och naglar, behövde dock något att försvara sig med. Någonstans under evolutionens gång insåg människan att hon inte behövde leva i träden om dom på något sätt kunde driva björnar ur sina gryt och överta dessa. Någon tänkte att man kanske kan sticka björnarna med en stav eller dylikt, och var så övertygad om sin idé att hon provade och lyckades. Nu kunde människan helt plötsligt färdas över savannen och var inte beroende av trädens skydd för att kunna följa emigrerande hjordar. Dom kunde röra sig fritt.
Några kom högt upp, ända till dagens Europa. Det var kallt, men någon tänkte att man kanske kan döda björnen och ta hans päls och på så sätt hålla sig varm, och samtidigt utöka sitt jaktområde till även snöhärjade platser. Vilket också funkade.
Mig veto är konceptet att använda andra djur för kläder, och inte bara mat, helt unikt för människan. Och sedan använda djur som muskelkraft.
Allt detta fick vi för att de gener hos våra förfäder som uppmuntrade förtanke av logiska skäl blev mångfaldig, och vårdslöshet dog ut ganska fort.
Allt i människans utvecklig härstammar från det faktum att vi inte behöver riskera livet för att prova något.
DET, om det nu måste finnas en gräns, är vad som skiljer oss från djure
Detta ämne är egentligen mer aktuellt på Religions-forumet, men eftersom evolutionen inte är en religion vägrar jag.
Jag tänkte försöka förklara för alla förvirrade människor här lite basics om vad som skiljer människan från djuren, och varför vi "härstammar från apor".
En vanlig fråga är "Om vi utvecklats från apor, varför finns det fortfarande apor?"
Svaret är enkelt; vi har inte utvecklats från dagens apor, vi delar bara stamfader med dagens apor. Dock delar vi 98% av våra gener med Dvärgsschimpansen.
Vad är det som skiljer människan från djuren? Det är självklart saker som kultur, vår förmåga att begrunda vår existens, arkitektur, familjeband etc. etc.
Men den första avgörande, grundläggande egenskapen som vi utvecklat tusenfalt från djuren är vår förmåga att mentalt simulera en situation. "Förutspå framtiden", helt enkelt. En hund kan bita i taggtråd och lär få en chock av att det gör ont. Människans utvecklade simuleringsförmåga gör att vi kan kolla på något vasst och tänka "det där kommer göra ont att ta på." och då låter vi bli.
Det djur som man lätt kan föreställa sig har utvecklat denna förmåga mest av alla djur, bortsett från människan är just apan.
De apor som kunnat förutse vad som kommer hända om han svingar sig till den grenen eller det trädet och låter bli om den inte tror den klarar det har en större chans att överleva och sprida denna försiktigare gen vidare, än en annan apa som är klantig och missar grenar. Efter några miljoner år lär det inte finnas många klantiga apor kvar.
Många andra djur kan också klättra i träd. Och de flesta rovdjur verkar vara precis i startgroparna att utveckla denna förmåga. Leoparder kan klättra i träd, men är långt ifrån lika skickliga på det som aporna. Och anledningen är ganska enkel:
En apa som missar en trädgren kan bryta en arm eller fot, vilket mycket väl kan leda till svältdöd för apan i fråga, och även om den inte bryter något kan den befinna sig på marken där myriader av rovdjur ligger och väntar på just ett sådant tillfälle. Oavsett vilket så riskerar apan att dö.
En leopard som inte lyckas fånga en apa i trädet behöver bara leta efter käk nån annanstans.
Apor har en mycket högre insats, helt enkelt.
Därför har apor utvecklat en skarpare förmåga att så att säga förutsäga vad som kommer ske efter en handling. Och denna förmåga vidareförs genetiskt till dess avkomma och efter några miljoner år har aporna muterats till gorillor, urmänniskor, neandertalare etc.
Gorillan har inte särskilt många naturliga fiender, och är dessutom växtätare så den har inte behövt denna förmåga i någon högre utsträckning.
Urmänniskan, med sina trubbiga tänder och naglar, behövde dock något att försvara sig med. Någonstans under evolutionens gång insåg människan att hon inte behövde leva i träden om dom på något sätt kunde driva björnar ur sina gryt och överta dessa. Någon tänkte att man kanske kan sticka björnarna med en stav eller dylikt, och var så övertygad om sin idé att hon provade och lyckades. Nu kunde människan helt plötsligt färdas över savannen och var inte beroende av trädens skydd för att kunna följa emigrerande hjordar. Dom kunde röra sig fritt.
Några kom högt upp, ända till dagens Europa. Det var kallt, men någon tänkte att man kanske kan döda björnen och ta hans päls och på så sätt hålla sig varm, och samtidigt utöka sitt jaktområde till även snöhärjade platser. Vilket också funkade.
Mig veto är konceptet att använda andra djur för kläder, och inte bara mat, helt unikt för människan. Och sedan använda djur som muskelkraft.
Allt detta fick vi för att de gener hos våra förfäder som uppmuntrade förtanke av logiska skäl blev mångfaldig, och vårdslöshet dog ut ganska fort.
Allt i människans utvecklig härstammar från det faktum att vi inte behöver riskera livet för att prova något.
DET, om det nu måste finnas en gräns, är vad som skiljer oss från djure
การแปล กรุณารอสักครู่..
![](//thimg.ilovetranslation.com/pic/loading_3.gif?v=b9814dd30c1d7c59_8619)